Ulla Leinon murreblogi: Tällai mennää
Kranttu, kronkeli ja krääli… heinäkuu 14. 2024
Mailma o kulkaa menny semmoseks, et voiraa sannoo ninko Jatta aikoinas pakinoit kriivates totes jollailai sillai, et ”tullu nii kronkeliks, krantuks ja krääliks ettei ennää juur mikkää hanki kelvat”. Nii,i ja täst o mont kymment vuat jo, mut ny ollaa just samas pistees. Suurel osal väjest elämä o iha hyväl mallil, mut kaikest silti kronklataa. Jaa ni, tarttee vissii varmistaa et kaikki sentää tiätää mitä nua päällikriivaukse sanat oikee meinaa? No joka sana o melkei sama, ko nyte fiinisti toretaa et, valikoiva. Ei se silti kylläkä stää tarkot sillo, ko toretaa et miähil o ussei semmone valikoiva kuulo. Valikoiva kuulo o siit kii, halluuko kuul vai ei. Kaupas käyres ussei kuulee esim. jukurttii valkates ostajai siin sanova et ”emmää tykkää siit ei stää.” Leipää ostettais sama juttu ja nii mones muus. Meil taitaa tääl ol paremminki runsaure pula, ko tommost kronklaamist kuulee ja muute kyl onki. Tarttis lähtee kyllää, mut mitä pane pane päälleni, o iha liia monel pulman, vaik passeleit tamineit olis kui siäl omis hotteis. Tää o muute iha ajakohtastki, ko funteerattaa tota kestävää kehityst ja kertakäyttöroikkei hylkäämist.
Mist ihmeest mul ny tommosii putkahti päähä täs pyhäaamun, ko eres o tännää yks kumminki sääkeristi uus kokemus, vavvakutsut. Sevverra tiärä etukättee, et noo nyyttärit ja sin pruukataa viär tuliaisiks joku piäni paketti vavvaa varte tai jottai kivvaa orottaval äitil. Präkkäsi tos aamutuimaa sin sualase tonnikalapiiraka ja siks koko huusholli haiseeki ny nii herkullise hyvält et valla. Senki tiärä et tää orottava äiti ei tiär mittää koko kemuist etukättee. Viiko pääst mää valase sit enemmä asjaa.
Yks tämä päivä aihe mul oli se aika uus porilaine SYTYKE-asukaslehti, ko nii siappas siin tää mee ainutlaatuse murtee käyttö esim. Pori päivä reklaamis, ei porimurteest tiatooka. Jollailai must tuntu, et olenk iha turhaa yli 30 vuat tehny se asja ettee oikeesti töit? Emmää viä nii kohno ol, ette ymmärtäs murtee muuttumist ajjaasaatos, mut ne perusperiaatteet o ja pyssyy samallai ko nuattiki. Muute siin aviisis oli kyl iha ok lujettavvaa ja paljonki tarpeellist tiatoo ja osviittaa täkäläisil ja miksei mualt tulevillekki. No se siit sit.
Merikarvial oltii kesäteatteris ina kosteis tunnelmis, ko väliaikaa astikka pikkuhiljaa sattaa tihutti. Kottii lähteis sit jo aurinko kyl plosotti. Näytelmä Turvet ja timanttei oli tuttu ennestäs, niät pysy juanes fölis, eikä kesäteatteritunnelma jättäny kai kettää haikailee se enempää. Kyl kahja välistäi nii hekautti makkee nauru, ko sit pyhkes jokuse kyyneleenki. Lokit lenteli ympäriis ja onneks ei tullu semmost just ny kakkaa sentää kenenkä pääl. Makkara ja kaffee siäl haisi koko ajjaa nii hyvält. Kiitos koko konkkaronkal siäl ja reissu reeranneel yhristyksel Isojoerantalaiset kans. Täyspainost jatsviikkoo kaikil teil, eikä kronklat mistää turhapäiväsest…
Ulla Leino
Porilainen murremaakari ja kotiseutuneuvos