Viikon sana: Luonnonlakeja
Tänä kesänä leppälinnut tekivät pesän puukiipijän pönttöön pihassamme. Jostain syystä samassa männyssä pesineet sinitintit menettivät kaikki vastakuoriutuneet poikasensa. Pian huomasimme hämmästyneinä, että sinitintti luonnollisen hoivavimmansa vallassa alkoikin ruokkia leppälinnun poikasia. Se koetti myös ensin karkottaa emolinnut pois ja välillä nujakoitiin höyhenet pöllyten. Tilanne onneksi rauhoittui ja tintti ruokkikin sitten pikkuisia enemmän kuin emolinnut yhteensä. Pöntöstä lähdettyään sinitintti ja pienokaiset eivät kuitenkaan tunnistaneet toistensa kutsuääntä ja omat vanhemmat saivat näin ”lapsensa takaisin”.
Ihmeellisten luonnonlakien lisäksi Jumala on asettanut lakinsa myös meidän sydämiimme. ”Kaiken hän on tehnyt kauniisti aikanansa, myös iankaikkisuuden hän on pannut heidän sydämeensä.” Saarn. 3:11. Syvä kaipuumme kohti Jumalaa tulkitaan usein ihan muuksi ja sitä ruokitaan väärillä asioilla. Kuitenkin ”Niinkuin peura halajaa vesipuroille, niin minun sieluni halajaa sinua, Jumala.” Ps. 42:2.
Vapahtajamme sovitustyön kautta meille on annettu siunattu mahdollisuus tyydyttää sydämemme jano. Jeesus itse sanoo: "Jos joku janoaa, niin tulkoon minun tyköni ja juokoon.” Joh. 7:37. Ja myös: ”mutta joka juo sitä vettä, jota minä hänelle annan, se ei ikinä janoa; vaan se vesi, jonka minä hänelle annan, tulee hänessä sen veden lähteeksi, joka kumpuaa iankaikkiseen elämään." Joh. 4:14. Tullaan kaikki elävän veden lähteelle – tullaan Jeesuksen luokse!
Hanna-Maria Vahala
KM, terapeutti ja taiteilijaevankelista, Porin Lähetysseurakunta
Hanna-Maria Vahala