Milka Tommila: Kun maailma kaatuu
15-vuotias poikani menehtyi viime kesänä ensimmäisessä kesätyöpaikassaan tapaturmaisesti. Jälkeenpäin ilmeni, että työpaikalla oli ohitettu turvatoimia, eikä työnantaja ollut perillä velvoitteistaan. Poikani elämä päättyi aivan liian varhain, ennen kuin se edes ehti kunnolla alkaa ja täysin turhaan. Kesätyöllä piti saada omaa rahaa ja suunnitelmissa oli ainakin uusi kypärä, juuri hommattuun mopoon. Mopokokoontumisia oli suunniteltu, hän oli täynnä elämää ja odotusta tulevasta.
Kesäinen perjantai muutti kaiken. Odotimme häntä palaavaksi töistä tuona perjantaina. Kun häntä ei näkynyt, eikä hän vastannut puhelimeen, mieheni lähti etsimään häntä. Kun mieheni soitti täydessä paniikissa, en millään voinut ymmärtää, että hän oli löytänyt lapsemme kuolleena työpaikaltaan. Oli kuin maa olisi kadonnut jalkojeni alta ja putoaisin loputtomasti. Lapseni oli kuollut. Pahin asia, jota kukaan vanhempi voi kuvitella, oli tapahtunut. Mitään ei ollut enää tehtävissä ja kaunis esikoispoikani oli poissa. Tulevaisuus lupauksineen oli hetkessä viety ja maailma kaatui.
Silloin tuli järjestelmämme apuun. Ambulanssi, poliisi ja kriisipäivystys tulivat nopeasti paikalle. He huolehtivat meistä ja auttoivat eteenpäin. En oikeastaan muista noista ensimmäisistä viikoista paljoakaan, enkä välitäkään muistaa. Meillä on onneksi myös paljon läheisiä ja ystäviä, jotka tukivat ja auttoivat. Tragedia kosketti monia, eikä vähiten kouluyhteisöä ja poikamme ystäviä ja luokkakavereita. Kouluyhteisö auttoi osaltaan ja piti huolta nuorista.
Mennyt vuosi on ollut hyvin vaikea, jotenkin siitä on selvitty ja olen kiitollinen tästä järjestelmästämme ja sen työntekijöistä, jotka tulevat apuun, kun elämä kaatuu. Hyvinvointialueet vastaavat meidän hätäämme, kun jotain tapahtuu ja on jokaisen etu, että siellä on aina ammattilainen, joka ottaa kopin, kun siihen ei syystä tai toisesta itse pysty.
Satakunnan hyvinvointialueella on valtavat kustannuspaineet, valtion rahoitus on riittämätön. Leikkaukset, lomautukset ja vuosia kestänyt tehostaminen eivät riitä. Palvelut ja sen mukana ihmiset vain kärsivät. Pelastuslaki velvoittaa, mutta nykyisellä kylmällä leikkauspolitiikalla ei ihmisten hätä hoidu.
Tarvitaan oikeasti kaikista ihmisistä välittävää politiikkaa, koska koskaan ei tiedä, mitä elämässä voi sattua. Tarvitaan empatiaa ja toivoa paremmasta huomisesta! Älkää purkako järjestelmää, joka todella auttaa elämän pahimmissa kriiseissä.
Hyvää loppukesää ja toivoa meille kaikille!
Milka Tommila
Aluevaltuutettu, Porin kaupunginvaltuutettu (vas.)